Jos et tuo Marciusta, noudatamme ensimmäistä suunnitelmaa.
Tuon hänet teille.
Vetäköön korvani irti ja uhatkoon kuolemalla.
En muuta mieltäni!
Marcius. -Äitini ei hyväksy minua enää.
Puhun sinusta. Miksi haluat minun olevan lauhkeampi?
Teeskentelisinkö jotain, mitä en ole?
Pyydä minua esittämään sitä, mikä olen.
Hyvä herra.
Olisin halunnut sinun käyttävän valtaasi ennen kuin se katoaa.
Päästä irti!
Olisit kelvannut omana itsenäsi, jos olisit yrittänyt vähemmän.
Hirteen vain! -Ja poltettavaksi.
Olet aina ollut liian karkea. Palaa korjaamaan tilanne.
Sitä ei voi korjata, ellei kaupunkimme tuhoudu.
Pyydän sinua kysymään neuvoa.
Oma sydämeni on yhtä sopeutumaton kuin omasi.
Mutta aivoni johtavat minut käyttämään vihaa hyödykseni.
Hyvin sanottu. -Mitä teen?
Palaa tribuuniin. -Ja sitten?
Kadu sanojasi. -Heidän edessäänkö?
En pysty siihen edes jumalten edessä.
Olet liian ehdoton.
Olen kuullut sinun sanovan, että kunnia ja politiikka lietsovat sotaa-
kuin erottamattomat ystävät.
Miksi painostat tällä?
Sinun täytyy nyt puhua kansalle.
Et saa puhua omien mieltymystesi mukaan -
vaan sanoilla,jotka pannaan suuhusi.
Puhut sanoja, jotka eivät ole sydämesi mukaisia.
Kieltäisin oman luontoni ylpeästi -
jos tulevaisuuteni ja ystäväni olisivat pelissä.
Puhun vaimonasi, poikanasi, senaattina, vanhimpina -
ja sinuna.
Pyydän sinua. Mene heidän luokseen, ole heidän kanssaan -
ja sano, että olet heidän soturinsa.
Olet kasvanut taisteluissa, joten et osaa pehmeää tapaa-
pyytää heidän anteeksiantoaan.
Panet itsesi peliin.
Tästä lähin kuulut heille.
Se täytyy tehdä. Heidän sydämensä olivat sinun.
Pyydän, alistu heidän valtaansa.
Nyt vaaditaan suuria ponnisteluja.
Puolustatte itseänne rauhallisesti tai olemalla poissa.
Vain rehellistä puhetta.
Se onnistuu,jos hän pystyy hillitsemään itsensä.
Sinun on pystyttävä.
Sinä teet sen.
Sano, että teet sen ja aloita.
Pitääkö kieleni taipua valheeseen, jota sydämeni ei hyväksy?.
Teen sen sitten.
Häipyköön oma luonteeni ja antakoon tilaa itseään kauppaavalle.
Kerjäläisen kieli liikkukoon huulteni välissä.
En suostu siihen. Ellen lakkaa kunnioittamasta omaa totuuttani -
ja pakota ruumistani opettamaan sielulleni perusasioita.
Kuten haluatte.
Armon anominen on liian nöyryyttävää. Tuhoutukoon kaikki.
Anna äitisi tuntea ylpeytesi ennemmin kuin vaarallisen voimasi.
Pilkkaan kuolemaa siinä missä sinäkin. Tee kuten tahdot.
Imit urheutesi minusta.
Ylpeys on oma aikaansaannoksesi. -Rauhoitu, äiti. Minä menen.
Älä säti minua enää. Minä menen.
Palaan konsuliksi.
Älä epäile kieleni kykyjä.
Seuraa sydäntäsi.
Hänellä on tyrannin valta.
Jos hän välttelee, muistuta häntä vihasta kansaa kohtaan.
Onko sinulla luettelo kaikista äänistä?
Tässä näin.
Kansa kuulee: "Tapahtukoon näin lain nimessä"-
ja kuolema, sakot tai karkotus.
Heidän tulee vaatia samaa rangaistusta kuin minä.
Ilmoitamme kaikille.
Jumala teitä varjelkoon.
Kansa tekee kaupungin!
Älä anna raivon kuulua puheistasi. Ole rauhallinen.
Kunnianarvoisat jumalat...
Kunnianarvoisat jumalat suojelevat Roomaa ja tätä tuomioistuinta.
Täyttäkää meidät rakkaudella.
Tuokaa temppeliimme rauha kaduilla riehuvan sodan sijaan.
Aamen.
Jalo toive. -Pitääkö minun vastata kysymyksiin?
Päätetäänkö kaikesta täällä? -Antaudut kansan tuomittavaksi.
Kyllä!
Olen tyytyväinen. -Kuulkaa. Hän on tyytyväinen.
Ottakaa huomioon hänen sotasaavutuksensa.
Miettikää hänen arpiaan, jotka ovat kuin kirkkomaan hautoja.
Pelkkiä naarmuja ja naurua herättäviä arpia.
Miettikää vielä, että hän ei puhu kansalaisena vaan sotilaana.
Älkää huomioiko karkeaa puhetta -
koska sellainen on vain sopivaa soturille.
Mitä tämä on? Minut valitaan konsuliksi -
vain jotta virka voidaan ottaa pois kunniani kera?
Teitä syytetään Rooman vallananastusyrityksestä -
ja kansan pettämisestä, koska tavoitteenne oli tyrannia.
Petturi!
Muistakaa lupauksenne.
Manalan tuli palaa kansan parissa.
Kutsukaa vain petturiksi, pahat kielet! -Kuulitteko?
Petturi!
Hän on palvellut Roomaa hyvin...
Mitä te siitä tiedätte? -Paljonkin.
Tekö? -Tämänkö lupasitte äidillenne?
En tiedä enää. Vaatikoon kuolemaa, karkotusta, ruoskintaa.
En osta heidän armoaan yhdellä hyvällä sanalla.
Kansan nimeen ja tämän tribuunin valtuudella -
hänet karkotetaan kaupungista välittömästi.
Kansan nimissä sanon, olkoon niin.
Olkoon niin!
Hänet karkotetaan! Olkoon niin!
Olkoon niin.
Kuunnelkaa, tribuuni ja ystävät.
Tuomio on annettu. -Antakaa minun puhua.
Olkoon niin! -Olen ollut konsuli -
ja ruumiissani näkyvät Rooman vihollisten keihäänjäljet.
Hän ei voi sanoa enää mitään. Kansan ja maan petturi on karkotettu.
Olkoon niin!
Te ulvovat rakit-
joiden mädän suon hajuista hengitystä vihaan!
Arvostan rakkauttanne hautaamattomien miesten kuolleina ruumiina -
jotka pilaavat hengitysilmani.
Karkotan teidät!
Saatte elää loppuikänne epävarmuudessa.
Saakoon jokainen epävarma huhu sydämenne värisemään.
Saakoon vihollisenne lakin heilautuksella -
teidät vaipumaan epätoivoon.
Olkoon teillä vastakin valta karkottaa suojelijanne-
tietämättömyydellänne, joka ei käsitä ennen kuin tuntee -
ja joka saa teidät epäilemään itseänne.
Se ajaa teidät jonkin valtakunnan vallan alle-
hävinneinä ilman taistelua.
Halveksittavaa.
Kaupungillenne.
Käännän teille selkäni.
Muualtakin löytyy elämää.
Kansan vihollinen on poissa!
Ei, äiti. Missä on muinainen rohkeutesi?
Olet liian ehdoton.
Ei, äiti. Minua rakastetaan., kun olen poissa.
Kuljen yksin kuin yksinäinen lohikäärme.
Jumalat suojelkoon teitä. -Onnistunut päivä.
Jumalten suojelusta.
Onnellisempia aikoja. -Aivan.
Onnistunut päivä.
Hänen äitinsä lähestyy. -Vältellään häntä. Hän on vihainen.
Tervehdys. Toivon teille kaikkia jumalien vitsauksia.
Aiotteko lähteä? -Te jäätte myös.
Kunpa voisin sanoa saman miehelleni.
Oletteko hulluja? -Olemme. Onko se häpeä?
Kuuntele, houkka. Karkotitte miehen -
joka on vastaanottanut iskuja Rooman puolesta.
Siunattu taivas!
Enemmän iskuja kuin teiltä löytyy sanoja.
Kaikki Rooman tähden.
Silti hän lähti. Sinäkin jäät.
Toivon, että poikani päätyy Arabiaan -
miekka kädessään ja edessään te ja kaltaisenne.
Entä sitten?
Hän tekee lopun perheestänne! -Äpäriä myöten.
Rauhoittukaa.
Jätämme teidät.
Miksi jäisimme mieltä vailla olevan herjattaviksi?
Toivon, ettei jumalilla ole muuta tekemistä-
kuin vahvistaa kiroukseni.
Jos tapaisin heidät kerran päivässä, saisin puhdistettua sydämeni -
sitä painavista valheista.
Ajoitte heidät pois, ja siihen teillä oli syy.
Syöttekö päivällistä kanssani? -Viha on lihaani.
Ruokin sillä itseäni -
ja näännyn olemalla syömättä.
Aufidius.
Kenraali.
Mistä olet tulossa?
Nimesi.
Puhu. Mikä nimesi on?
Nimeni on karkea volskien korvissa ja hermostuttaa sinut.
Sano se. Mikä on nimesi?
Ulkonäkösi on synkkä. Kuka olet?
Tunnistatko minut nyt? -En.
Nimesi. -Nimeni -
on Gaius Marcius-
ja olen aiheuttanut näkyvissäsi oleville volskeille kärsimystä-
ja tuskaa.
Siitä sukunimeni. Coriolanus.
Vain se nimi on jäljellä.
Julma ja kateellinen kansa on hylännyt minut-
vienyt muut nimeni ja ajaneet minut Roomasta orjien huutojen säestyksellä.
Tämä äärimmäinen tapahtuma toi minut luoksesi -
mutta en toivo henkeni pelastamista.
Sillä jos pelkäisin kuolemaa, olisin vältellyt sinua kaikkein eniten.
Seison edessäsi vain kiusatakseni niitä,jotka minut karkottivat.
Taistelen pahansuopaa maatani vastaan kaikkien demonien voimin.
Jos et uskalla lähteä tähän -
paljastan kurkkuni sinulle ja ilkeämielisyydellesi.
Jos et katkaise sitä, osoitat olevasi hölmö-
koska olen aina seurannut sinua vihaten -
ja toivoen sinulle häpeää.
Jos en siis voi palvella sinua.
Marcius.
Jokainen sanasi on niittänyt sydämestäni vanhan kateuden juuria.
Anna minun kietoa käteni ympärillesi.
Sanon sinulle -
että rakastan neitoa, jonka nain,ja se on taivahan tosi.
Kun näen sinut siinä, sinä jalo mies -
tanssii sydämeni kiivaammin -
kuin kantaessani häntä ensimmäistä kertaa kynnyksen yli.
Ja kerronpa sinulle myös syyn siihen.
Olet päihittänyt minut kaksitoista kertaa.
Olen sen jälkeen joka yö uneksinut siitä kohtaamisestamme.
Kunnioitettu Marcius.
Vaikka karkottamisesi olisi ainoa syy vihata Roomaa-
keräisimme voimamme, hyökkäisimme siihen kiittämättömään kaupunkiin -
ja valtaisimme sen kuin tulva.
Ota ystävällisiä senaattoreitamme kädestä.
Jumalat ovat siunanneet minua.
Mahtava herrani.
Jos haluat johtaa omaa kostoasi -
saat puolet joukoistani -
ja hyökkää parhaiden taitojesi mukaan.
Tunnet parhaiten oman maasi vahvuudet ja heikkoudet.
Jos haluat, voit vain koputtaa portille tai tunkeutua kaukaisiin paikkoihin -
pelottaaksesi heitä ennen kuin tuhoat heidät.
Onko siellä Menenius? -Onpa hyvinkin.
Hän on pehmentynyt. Tervehdys. -Tervehdys teille molemmille.
Vain hänen ystävänsä kaipaavat Coriolanusta.
Kaikki on hyvin. Hänen olisi kannattanut vain pysyä rauhallisena.
Missä hän on?
Minä, hänen äitinsä tai hänen vaimonsa emme ole kuulleet mitään.
Gaius Marcius oli hyvä soturi -
mutta julkea, ylpeä, kunnianhimoinen ja itserakas.
En ole samaa mieltä. -Rooma on turvassa ilman häntäkin.
VIIMEISIMMÄT UUTISET
Tietojemme mukaan kaksi volski- armeijaa kulkee Rooman maaperällä -
kylväen tuhoa ja janoten sotaa.
Se on Aufidius. Hän hyökkää kuultuaan Marciuksen karkotuksesta.
Mitä Marciuksesta? -Volskit eivät uskalla hyökätä tänne.
Eivätkö? Meillä on todisteita päinvastaisesta.
Aateliset kokoontuvat senaatissa.
Uusimmat uutiset muuttavat heidän mielipiteitään..
Ensimmäinen raportti on vahvistettu, ja tänne tulvii lisää uutisia.
Aufidiuksen kanssa hyökkää Marcius.
Hän johtaa vierasta valtaa Roomaa vastaan ja vannoo kostoa.
Gaius Marciuksen johtama hirveä armeija -
ja Aufidiuksen tuki povaavat väkivaltaisia aikoja.
He ovat jo valloittaneet ja polttaneet kaiken tieltään.
Marcius on yhteistyössä volskien. kanssa. Hän on heidän jumalansa.
Hän johtaa heitä kuin perhosia jahtaavia poikia.
Vieläkö he lentävät roomalaisen luo? -En tiedä hänen taioistaan -
mutta sotilaat siunaavat hänen avullaan ruoan.
He puhuvat hänestä ja kiittävät häntä.
Teidän varjonne alkaa häipyä.
Hän on entistä ylpeämpi jopa minusta -
vaikka halatessani häntä en olisi pystynyt sitä arvaamaan.
Mitä luulette, pystyykö hän valtaamaan Rooman?
Hän nappaa Rooman kuin kalasääski kalan.
Hän voittaa pelkällä vaistolla.
Tekipä ylpeys, huono arvostelukyky tai luonne-
hänestä pelätyn, vihatun ja karkotetun -
meidänkin hyveemme arvostellaan samalla tavalla ajan kuluessa.
Tuli karkottaa tulen, keihäs toisen keihään -
oikeus kumoaa toisen oikeuden -
ja vahvuutemme kumoavat toisensa.
Kun olet vallannut Rooman -
olet köyhin meistä kaikista.
Pian sen jälkeen olet minun.
En lähde. -Menenius hyvä...
Mene sinä,joka karkotit hänet. Putoa polvillesi hänen teltallaan -
ja ano häneltä armoa.
Hän ei tuntunut tunnistavan minua.
Muistutin ystävyydestämme ja yhdessä vuotamastamme verestä.
Hän ei vastannut nimeen Coriolanus.
Hän kielsi kaikki nimensä.
Hän oli -
tavallaan ei mitään.
Hän haluaa olla nimetön -
kunnes on takonut itselleen uuden nimen liekehtivän Rooman tulessa.
Jos et auta...
Jos puhut maanmiehellemme, hän pysähtyy varmemmin kuin armeijan edessä.
En sekaannu tähän. -Mene hänen luokseen.
Mitä teen? -Katso, voittaako rakkautesi Roomaan.
Jos Marcius palauttaa minut kuten Tituksen, uskomatonta, mitä sitten?
Rooma kiittää sinua hyväntahtoisuudestasi.
Tiedät, miten hänestä saa ystävän etkä erehdy siinä.
Minä teen sen.
Uskon hänen kuuntelevan.
Hän ei koskaan kuuntele. -Eikö?
Sanon teille, hän istuu kullassa -
ja hänen silmänsä palavat punaisina polttaakseen Rooman.
Jumalat kokoontuvat toivottaakseen sinulle menestystä-
eivätkä he rakasta sinua yhtään vähempää kuin vanha ystäväsi Menenius.
Marcius.
Aiotte sytyttää meidät tuleen.
Ymmärrätte kai -
että tulen tukahduttamiseen on vettä.
En halunnut tulla, mutta minua pidetään ainoana,jota kuuntelette.
Minut lähetettiin matkaan surullisin mielin-
pyytämään, että armahtaisit Rooman.
Häivy. -Mitä tarkoitat?
Vaimo, äiti, lapsi. En tunne heitä.
Minun asiani on palvella toisia.
Herra... -Lähde siksi pois.
En halua kuulla sanaakaan suustasi.
Tämä Marcius on muuttunut miehestä lohikäärmeeksi.
Hänellä on siivet.
Hän on muutakin kuin ryömivä otus.
Hänessä on yhtä vähänarmoa kuin urostiikerissä on maitoa.
CORIOLANUS JA AUFIDIUS
ALOITTAVAT ROOMAN VALTAUKSEN
Herrani ja mieheni.
Nämä silmät eivät ole samat kuin Roomassa.
Meidät lähettänyt suru saa sinut luulemaan niin.
Paras osa lihaani ja vertani, anteeksi tyranniuteni.
Älä sano, että minun tulisi antaa anteeksi roomalaisille.
Suudelma -
pitkä kuin maanpakoni -
ja suloinen kuin kostoni.
Jumalani, hölisen typeriä.
Mitä arvostetuin äiti lähtee tervehtimättä.
Painan polveni maahan. -Nouse ylös.
Vain kivet pehmusteena polvistun eteesi.
Mitä nyt? Polvistutko sinä eteeni? Rangaistun poikasi eteen?
Olet soturini, ja olen vastuussa siitä, mitä olet.
Tässä seisoo huono malli sinusta.
Ajan myötä hän saattaa kasvaa muistuttamaan sinua täysin.
Täyttäköön sotureiden jumala, mielesi jaloilla ajatuksilla-
ja tehköön sinusta haavoittumattoman.
Polvistu, poika. Jopa hän.
Vaimosi, tämä neito ja minä anomme kaikki sinua.
Pyydän sinua, lopeta. Jos kysyisit, muista tämä.
Älä pyydä minua vapauttamaan sotilaita tai myöntymään Rooman tahtoon.
Älä sano,jos vaikutan erilaiselta.
Älä yritä yhdistää vihaani ja kostoani kymiin syihisi.
Nyt riittää.
Sanoit, ettet anna meille mitään.
Pyydämme sinulta vain sitä, jonka jo kielsit. Silti pyydämme vielä.
Jos kiellät vielä, syy on kovasydämisyytesi. Anna meidän puhua.
Kuulkaa tämä, Aufidius ja volskit. En kuule uutisia Roomasta ilman teitä.
Toiveenne?
Jos olisimme hiljaa ja puhumatta, ruumiimme kielisivät-
millaista elämää olemme eläneet lähtösi jälkeen.
Mieti itse -
miten onnettomia olemme, kun tulemme tänne.
Katseesi,jonka pitäisi saada meidät kyynelehtimään onnesta-
ja sydämemme tanssimaan -
saa meidät itkemään ja tärisemään pelosta ja surusta.
Äiti, vaimoja poika joutuvat katsomaan -
kuinka heidän poikansa, miehensä ja isänsä tuhoaa heidän kotimaansa.
Ja saa meidät odottamaan katastrofia.
On aivan sama, kumpi puoli voittaa -
sillä sinua on vieraan vallan edustajana -
kuljetettava kaduillamme voitonmerkkien kera.
Tai sitten tallot voitokkaana maasi raunioissa -
ja mietit sitä, miten vuodatit vaimosija poikasi veren.
Oman itseni takia -
poikani -
en jää odottamaan tämän sodan loppuratkaisua.
Jos et suostu osoittamaan armoa molemmille-
yhden tuhoamisen sijaan-
saat astella äitisi kohdun päällä ennen kuin valtaat oman maasi.
Sen kohdun,joka antoi sinulle elämän. -Ja minun-
joka synnytti sinulle nimeäsi jatkavan pojan.
Minun päältäni et astele.
Karkaan ja odotan, että olen vanhempi.
Sitten haastan sinut taistoon.
Olen istunut liian kauan. -Älä lähdenoin.
Jos pyytäisimme sinua pelastamaan roomalaiset ja tuhoamaan volskit-
joita nyt palvelet, voisit pitää meitä myrkkynä kunniallesi.
Ei. Toivomme, että armahdat heidät-
jotta volskit voivat sanoa osoittaneensa armoa -
ja roomalaiset vastaanottaneet sitä. Silloin molemmilla puolilla-
voidaan hurrata sinua ja kiittää sinua rauhasta.
Puhu minulle, poikani.
Mikset puhu mitään?
Puhu, tyttäreni. Ei hän sinun kyyneleistäsi välitä.
Puhu, poika. Lapsellisuutesi ehkä vetoaa häneen enemmän kuin järkeilymme.
Kukaan ei ole yhtä kiintynyt äitiinsä, mutta silti hän antaa minun höpöttää.
Et ole ikinä osoittanut äitiäsi kohtaan kunnioitusta.
Vaikka hän on lähettänyt sinut sotaan ja ottanut avosylin vastaan kotona -
kunnialla koristeltuna.
Lähetä minut tieheni, jos toiveeni on kohtuuton. Muuten -
et ole rehellinen ja jumalat piinaavat sinua siitä -
että veit minulta joka äidille kuuluvan velvollisuuden.
Alas, hyvät naiset. Häpäistään hänet polvillamme.
Alas.
Tämä on viimeinen kerta. Loppu.
Palaamme kotiin Roomaan ja kuolemme naapuriemme kanssa.
Poika ei pysty sanomaan haluamaansa-
mutta polvistuu ja kohottaa kätensä kumppanuuden merkiksi.
Se antaa anomuksellemme enemmän voimaa kuin sinulla on kieltää se.
Mennään.
Tällä miehellä on volskiäiti.
Hänen vaimonsa on Corioleksessa, ja lapset vain muistuttavat häntä.
Lähetä meidät matkoihimme. Olen hiljaa, kunnes Rooma on liekeissä.
Sitten puhun vähän.
Äiti.
Mitä olet tehnyt?
Katso.
Taivaat avautuvat.
Jumalat katsovat-
tätä luonnotonta näkyä ja nauravat.
Äitini.
Äiti.
Olet voittanut Roomalle iloisen voiton.
Mutta poikasi, usko minua-
usko todella...
Voitit poikasi mitä vaarallisimmalla tavalla.
Ehkä jopa kuolettavalla.
Tulkoon mitä tulee.
Aufidius.
En voi jatkaa sotaa, mutta lopetan rauhaan.
Jos olisit minun sijassani, etkö olisi kuunnellut äitiäsi?
Tai tehnyt hänen tahtonsa mukaan?
Jopa minä liikutuin.
Uskon sen, eikä kyse ole pikkuasiasta-
kun silmäni hikoilevat myötätuntoa.
Hyvä herra. Millaisen rauhan solmit?
Kerro minulle.
RAUHANSOPIMUS
ROOMAN TASAVALLAN JA VOLSKIN KANSAN VÄLILLÄ
Rooma ei ole koskaan nähnyt iloisempaa päivää.
Ei edes silloin, kun tarkiinit kukistettiin.
Meillä kaikilla on syytä kiitollisuuteen.
Tässä on suojelijamme ja Rooman pelastaja.
Kuinka kenraali voi?
Kuten mies, joka tuhoutuu oman tahtonsa kautta.
Sotilaat ovat epävarmoja, kun välillänne on epäselvyyksiä.
Toisen kaatuminen hälventää sen. -Tiedän.
Suunnitelmani vaikutti järkevältä.
Kasvatin hänet ja panttasin kunniani hänen totuuttaan vastaan.
Hän oli niin sen lumoissa, että kasteli kasvejaan imartelun kasteella.
Siten hän vietteli ystäväni.
Loppua kohden olin enemmän seuraaja kuin kumppani.
Hän osti uskollisuuteni kuin olisin ollut palkkasoturi.
Niin hän teki,ja armeija ihaili sitä.
Viimein hänen piti vallata Rooma ja meidän piti saada kunniaa...
Siinä se oli. Siksi ulotan rönsyni hänen päälleen.
Muutaman valhetta halvemman naisenkyyneleen takia -
hän myi hankkeeseemme käytetyn veren ja hien.
Siksi hänen täytyy kuolla.
Hänen kaaduttuaan olen uusi mies.
Hiljaa.
Palaan sotilaanasi.
Maani rakkaus ei vaikuta minuun enää -
ja olen valmis komentoosi.
Solmimamme rauha on yhtä häpeällinen volskeille ja roomalaisille.
Sano petturille, että hän käytti väärin valtaansa.
Petturilleko? Mitä nyt?. -Petturille, Marcius.
Marcius? -Niin.
Gaius Marcius.
Luulitko, että kunnioitan sinua varastetulla nimellä Coriolanus?
Hän on pettänyt asianne parin suolaisen vesipisaran tähden -
ja vienyt teiltä teidän Roomanne.
Sanoin todella teidän Roomanne.
Hän rikkoi valansa vaimonsa ja äitinsä takia -
kuin mädän silkin.
Tämä sotakonsuli ei koskaan myöntänyt, että pari lapsenpiian kyyneltä-
sai hänet antamaan pois voittonne.
Kuuletko, Mars? -Älä puhu jumalista, itkevä poika.
Valehtelija. Olet saanut sydämeni kuohumaan yli.
Poika. Senkin orja.
Leikatkaa minut palasiksi, volskit. Miehet ja nuorukaiset.
Iskekää miekkanne minuun. Poika?
Jos olisit lukenut historiasi oikein -
tietäisit, että siellä se on. Kuin kotka kyyhkynpesässä -
minä yksin lahtasin volskit Corioleksessa.
Tein sen yksin!
Poika?
Sen vuoksi hänen on kuoltava.